Україна, як і багато інших країн, має свою власну версію подій Другої світової війни, яка була далекою від тих, що пропагувалася радянською пропагандою. Український національний опір, який відбивався в партизанських діяннях та підпільницькій діяльності, не завжди знаходив відображення в розповідях того часу. Історична правда була перекручена в ім'я політичної експедієнтності, історія стала інструментом ідеологічної боротьби. Про те, наскільки складно "чистити" від пропагандистських наративів історію тієї війни, про справжні наслідки Другої світової, які не подолані досі, кореспондентка ТСН Неллі Ковальська поговорила з доктором історичних наук, деканом історичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка і воїном ЗСУ Іваном Патриляком.
На території України, як і в багатьох інших країнах, відбувалася справжня трагедія. Люди стикалися з поліцією, власовцями, військовополоненими, а також з голокостом. Російський народ мав свою мету – повернути Україну під свій контроль і не дати німцям встановити контроль над нею. Радянська пропаганда розповсюджувала віру у те, що великий російський народ "врятував" Україну від нацистського рабства. Але це лише одна сторона медалі. Справжність полягає в тому, що геополітичні міркування самої росії спонукали її діяти в інтересах власної безпеки та впливу. Пропаганда та ідеологія, які були властиві радянській епосі, віддзеркалювали лише частину правди. Українці мали інші уявлення про свою історію, вони мали свої очікування та перспективи. Це відображалося в нашій культурі та національному самовизначенні.
Історія України та й усього світу завжди була предметом пильної уваги та нескінченних досліджень. Науковець ділиться своїми думками про пропаганду та реальні факти історії. Він висловлює переконання, що вже всі розуміють масштаби пропаганди, але питання залишається в реальних фактах і переосмисленні процесів. Чи базуються вони на нових фактах чи нових поглядах?
Після розпаду СРСР відкривалися архіви, які раніше були засекречені, що дозволило краще розуміти події минулого. Україна досі розсекречує документи, і наявність нових історичних джерел розкриває нові епізоди, які впливають на наше трактування минулих подій. Наприклад, коли говоримо про напад Німеччини на СРСР у 1941 році - це факт, але додаткові документи та переговори показують іншу картину. Це стосується і Червоної армії, яка за деякими поглядами була слабенька, а за іншими - була готова до війни.
Україна, як частина Радянського Союзу, стала полем битви і місцем великих людських втрат. Ці роки принесли країні неймовірні випробування і страждання, які відчувається й донині у пам'яті та історії народу. У той час Радянський Союз, у сукупності з поневоленими імперією народами, відстоював свою незалежність від нацистської Німеччини. Проте, без допомоги західних альянсів, особливо Польщі та Чехословаччини, опір став би надзвичайно складним. Голова тодішнього Союзу, як і керівництво, неодноразово заявляли про це відверто.
Під час війни Радянський Союз зазнав значних втрат у виробництві, в тому числі тільки 15% виробництва порохів залишилося на неокупованих територіях. Крім того, армія, яка спочатку була пішою або користувалась застарілою технікою, була переозброєна за допомогою техніки з Заходу. Це дозволило підняти рівень захисту та комфорту для бійців. Сталін відзначав необхідність використання людських ресурсів, і зокрема виразно вказував на українську землю як на ресурс для забезпечення потреб союзу. Це призвело до масштабного знищення і втрат серед цивільного населення. У цей період, єврейське населення України стало особливою мішенню для нацистської окупації, що призвело до винищення півтора мільйона осіб.
"На наших очах руйнується світовий порядок, сформований після Другої світової війни. Цей конфлікт, хоч і називався визвольним, визначив країни, які відіграють роль поліцейських, але ніхто не задумався, що робити, якщо одна з цих країн порушить цей порядок. Сьогодні Пекін узяв на себе цікаву позицію, подібну до позиції росії. Вони закликають до миру, але вимагають, щоб Україна та росія припинили війну, зупинилися на своїх позиціях і розпочали мирні переговори. Вони також вимагають зняття санкцій, адже санкції може накладати лише Рада Безпеки ООН, де росія може заблокувати будь-яке рішення. Це лицемірство, ця система не віддзеркалює того, що відбулося під час Другої світової війни. Було засуджено одне зло, а інше толерується, що ставить під сумнів цю систему".
Росія використовує наратив, що вона воює з нацизмом, а Україна - нацистська держава. Але саме росія побудувала класичну фашистську диктатуру в своїй державі. Історія Другої світової війни впливає на наше сьогодення, є тригером до сучасної війни і безпомічності світу перед агресором з ядерною зброєю.
Щодо вирішення конфлікту, історикам варто згадати, що створення нової системи світу можливе лише через воєнний крах росії. Ця країна може бути переможена і без втручання в її територію. Історія показує, що перемогу можна одержати, залишаючись на своїх позиціях.
ЧИТАЙТЕ ТАКОЖ:
Loading...